Scuzaţi-mă.
Cine eşti? Ce vrei? Şi de ce dracu' vorbeşti germană?
- Cum? - Ce vrei?
Fac autostopul, vroiam să te întreb dacă mă poţi lua cu tine, atît. Stai calm.
Băga-mi-aş pula!
Căcat! Căcat! Căcat!!!
Căcat! Pizda mă-si!
Hei, cu tine vorbesc!
Căcat. Hai. Trebuie să plecăm de aici!
Futu-i pizda mă-si!
De parcă un mort nu îmi era de ajuns. Acum tîrăsc după mine doi morţi, în pizda mă-si!!
Ce ai zis?
Eşti în regulă?
- Mda. - Bine. Coboară dracului din maşină!
Au... Cred că am păţit ceva la gît!
- Am zis: COBOARĂ! - Stai, ascultă-mă.
Era să mă omori, dar am scăpat. Şi tu te bucuri că nu m-ai omorît.
De ce nu îţi exprimi bucuria lăsîndu-mă să merg cu tine?
Te rog.
Hai, vino în faţă.
Numele meu este Daniel.
Isa.
OK, Daniel.
De unde eşti?
Hamburg.
Mătuşa mea stă în Hamburg.
Cu ce te ocupi?
Sînt asistent.
- O să fiu profesor. - Profesor? Tu?
Căcat, pe bune? Nu arăţi a profesor.
Dar a ce arăt?
Nu ştiu. Arăţi mai curînd a boschetar.
Mergi în cacaoa aia din sud?
- Turcia. - Aha.
Mergi în vacanţă?
Nu.
Caut o fată.
Femeia ta?
Nu.
O iubeşti?
Mişto. Spune-mi tot.
E o poveste mai lungă.
Avem mult de mers.
Dacă aplicăm regula lui Newton, observăm
Că viteza este cel mai important factor.
Cît trebuie X să accelereze pe o rampă cu un unghi de 10 grade
ca să compenseze 25 de metri forţa gravitaţională?
Anette?
- Anette? - Nu vezi că am treabă?
- Ernie? - N-am nici o idee, bătrîne.
Kira?
Nu se poate să facem ore ca de obicei în ultima zi înainte de vacanţă!
- Păi şi ce vreţi să facem? - Să plecăm.
Să vă distraţi bine în vacanţă.
Trece pe lîngă tine în fiecare zi şi încă nu i-ai vorbit??
- Sînt prea timidă. - Tu??? Timidă???
Ah!
Uite-l!
- Tipul cu ochelari! - Hai, vorbeşte cu el!
Hei!
Vino încoace.
S-ar părea că ţi-ar prinde bine nişte noroc.
- Mai mult aş avea nevoie de o plasă nouă. - Ce e ăsta?
- Un soare. - Ce e un soare?
O aglomeraţie de gaze în jurul căruia orbitează pămîntul şi celelalte opt planete.
Soarele îţi luminează viaţa. Ţie, ei, mie...
- Un alt cuvînt pentru el ar fi..? - Energie?
- Un alt cuvînt pentru el este noroc. - A, OK, inelul aduce noroc.
- Eşti deştept. - O să fiu curînd profesor.
Profesor? Pe bune? Amuzant.
- Cum te cheamă? - Daniel. Daniel Bannier.
Foarte frumos nume.
- Şi pe tine cum te cheamă? - Juli, ca luna.
Cum rămîne cu inelul?
E un vechi inel maya. Legenda spune că cel care poartă inelul
îşi poate recunoaşte norocul.
Vei cunoaşte curînd o femeie care va purta şi ea simbolul soarelui.
Numai ea poate să îţi aducă adevărata fericire.
- Cît costă? - 50.
- Nu îţi place? - Ba da, dar...
Atunci de ce nu te lupţi pentru el?
- Ok, 30. - 40.
35. Mai mult nu am. Dar chiar vreau inelul.
Ok, dar numai pentru că îmi placi.
- Mulţumesc. - Stai.
În seara asta. Treci pe acolo.
Mulţumesc foarte mult.
- De-abia aştept. - Şi eu.
Pa.
- Juli! - Da?
- Ce a fost asta? - Daniel Bannier.
Da, da, am înţeles, dar ce e aşa special la el?
Are ceva în adîncul lui care aşteaptă să fie eliberat.
Cam ce?
- Hei! Persoana I, singular, profesor! - Bună, Kodjo.
Mă duc în Jamaica să beau pina colada rece să fumez iarbă
şi să le caut pe surorile Kini. Le ştii pe surorile Kini?
- Nu cred, Kodjo. - Bikini şi zukini.
- Unde mergi în vacanţă? - Anul ăsta stau în Hamburg.
Rămîi aici? Nu mergi nicăieri? Ai nevoie de nişte soare.
- E soare şi aici. - Poţi să îmi uzi plantele?
- Sigur, pot să fac asta. - Dimineaţa şi seara?
Perfect.
Uite cheile de la maşină. Poţi să mergi cu ea cît vrei.
Să le dai apă ca să crească!
Scuzaţi-mă!
Hello!
Scuzaţi-mă!
O bere vă rog!
- Scuzaţi-mă, acesta este un soare? - Poftim?
- Medalionul, este un soare? - Nu, o lună.
Scuzaţi-mă! Îmi puteţi da...
Următorul cîntec este un cîntec de dragoste.
Despre dragostea care schimbă toate regulile.
Hei, ştii vre-un loc mai ieftin în care se poate înnopta?
Sînt din Berlin, nu cunosc locurile pe aici.
Nu? Ok.
Scuză-mă, stai puţin.
Eram un pic dus
dar mi-am adus aminte...
este un cămin ieftin aici aproape.
Dacă vrei pot să te duc acolo.
- Dacă nu te deranjez prea tare... - A, nu, sînt cu maşina.
- Mulţumesc, eşti foarte de treabă. - Maşina este chiar aici.
- Eu sînt Daniel. - Melek.
- Frumos nume. De unde vine? - Turcia.
Eşti din Turcia?
- Nu vrei să duc eu asta? - Mulţumesc, nu e nevoie.
- Nu este grea. - Nu, dar ai cărat-o toată ziua.
- Ţi-e foame? - Da.
Nu poate fi adevărat!
Ăsta e Istambulul. Bosforul. Europa în stînga, Asia în dreapta.
Uneori stau sub pod, noaptea şi mă uit la apă.
Cînd străluceşte luna pe suprafaţa apei,
parcă dansează o mie de peştişori. În turceşte îi zicem -
"Yakamoz"
Mă întîlnesc cu cineva sub pod vineri la prînz.
Tu nu mergi nicăieri?
- Tu nu mergi nicăieri? - Nu, nu cred.
- Dar toată lumea pleacă în vacanţă! - Da, ştiu, dar vreau să stau aici, în Hamburg.
Hamburgul poate să fie foarte frumos vara. Parcuri, terase,
restaurante şi alte chestii din astea. Şi mai este plaja!
- Hamburgul are plajă? - Nu ştiai? O plajă adevărată.
Cu nisip şi apă, scoici...
Vrei să o vezi?
Nota, vă rog.
Da, uite, asta e plaja. Nu chiar aşa de multe scoici, dar...
- Vrei o bere? - Da, te rog.
Scuze, mi-aţi putea vinde o bere sau două?
Bineînţeles.
- Poftim. - Mulţumesc.
- Stai! Cît trebuie să vă dau? - Best things in life are free.
Noroc.
Încep să înţeleg de ce nu vrei să pleci.
Soarele meu, luna mea, razele tale
să încălzească nisipul
Vîntul să-ţi mîngîie pielea
buzele mele tînjesc după ale tale
ochii tăi
trebuie să mă caute tot timpul
buzele tale
să mă sărute tot timpul.
Şi, numele tău...Melek, înseamnă ceva?
Înger.
- Ţi se potriveşte. - Mulţumesc, dar nu mă cunoşti.
Ce ziceai de locul ăla în care să înnoptez?
Locuieşti singur?
Da.
Nu ai o prietenă?
Nu.
- Vrei nişte ceai? - Da, te rog.
E chiar ciudat că ne-am întîlnit azi
pentru că ştiam că o să ne întîlnim azi.
Poate că nu ştiam, doar speram.
E ca şi cum îţi poţi decide destinul într-o singură zi.
Stăteam acolo şi aşteptam, te aşteptam, dar...
Nu credeam că o să vii.
Şi ai apărut.
Melek?
- Mulţumesc pentru tot. - Plăcerea a fost a mea.
La revedere, Daniel.
Potoleşte-te! Vino-ţi în fire şi rămîi aici!
Nu! Urăsc oraşul ăsta de căcat!
Da, da, dar unde te duci?
Unde mă duce vîntul.
- Ce vrei să spui? - Vreau doar să plec!
Prima maşină care se opreşte îmi spune unde mă duc.
Şi ce faci dacă prima maşină merge la Bayern?
Vrei să stai în Bayern?
S-ar părea că ăsta e destinul.
- O să îmi fie dor de tine. - Şi mie.
Hei, Juli.
Urcă, mă grăbesc.
- E maşina ta? - Nu, e a unui prieten.
Unde vrei să te duc?
Unde mergi?
Istanbul
Istanbul?
De ce mergi la Istanbul?
A funcţionat!
Ce a funcţionat?
Inelul care poartă noroc.
Ştiu că sună prosteşte şi ilogic, dar a funcţionat.
Păi şi unde e ea acum?
A plecat în Turcia în vacanţă azi dimineaţă.
Tot ce ştiu e că o să fie sub podul Bosfor, vineri la prînz.
Juli, e aşa de...
- Chiar, unde mergi? - Ce?
Încotro?
- Merg şi eu în Turcia. - Poftim?
La Istanbul.
Uite aşa:
În fiecare vară stau acolo de unde m-ai luat
şi plec în vacanţă. Mă duc unde mă duce vîntul.
Prima persoană care opreşte decide unde merg. Înţelegi?
- Faci asta în fiecare vară? - Da!
Am fost în cele mai ciudate locuri. Italia, Spania...
Un tip m-a dus în Afganistan. Ăla loc în care să mergi!
- Afganistan? - Da!
- Fascinant! - Da.
Niciodată nu ştii unde ajungi. E ca şi cum ai cumpăra un pachet surpriză.
- Aha. - Şi anul ăsta o să fie Turcia. Perfect!
Nu am fost niciodată în Turcia. O să fie foarte mişto.
Sigur.
Mai face aşa din cînd în cînd.
Incredibil.
Un moment.
Am putea sta aici.
În Bayern?
Cerul e albastru peste tot.
Hei! Şi mîine e o zi, nu?
Îmi pare rău, dar nu mai avem două camere single.
Avem o singură cameră single, cu un pat de o persoană? E OK?
- E o singură noapte. Nu ar trebui să fie o problemă, nu...? - Bineînţeles.
Juli, ai luat toată pătura. Poţi să îmi dai şi mie o bucăţică?
Văd că nu prea poţi să adormi.
Nu, e incomod, cald şi...
- Ştii poziţia în lingură? - Sigur.
Am auzit că e una din cele mai comode poziţii pentru dormit.
Chiar aşa?
OK, cine lingureşte pe cine?
Tu pe mine.
Mmm, aşa e foarte bine.
Chiar mişto.
Pizda mă-si.
Mergem înspre sud, spre Italia la Bari, şi luăm feribotul spre
Grecia, şi apoi spre Turcia.
Putem merge şi prin Austria, Iugoslavia şi Bulgaria spre Turcia.
- E război în Iugoslavia. - A, da.
Sau prin Austria, Ungaria, România şi Bulgaria.
E prea ocolit. Poate găsim un feribot care să meargă din Bari direct în Turcia.
- Ar fi o problemă. - Care e aia?
Nu prea am bani. Nu pot să iau feribotul.
Asta nu e problema mea.
Ce vrei să spui?
Care e problema, nu ştii încotro mergi?
- Bineînţeles! Istanbul. - Eu merg la Budapesta. Urcaţi!
Acum? Vii?
- Eu sînt Leo. - Daniel, mă bucur să vă cunosc.
Eu sînt Juli, ca luna.
- Juli e un nume frumos. - Mulţumesc. Nici Leo nu e aşa de rău.
Aduce a leu.
Cred că de la asta vine.
- Eşti şi în zodia leu? - Din păcat nu. Sînt scorpion.
Am un ţep în coadă...
- Dar tu eşti un leu, nu? - Da.
- Un leu de iulie? - Bineînţeles.
- Şi prietenul tău? - Nu e prietenul meu...
Ce e aia?
- Ăsta e "Che". - Da, dar ce înseamnă pentru tine?
- Pentru ce se luptă "Che"? - Pentru dreptate.
Da, dar pentru mai ce?
- Pentru libertate? - Bingo.
- "Che" reprezintă credinţa mea în libertatea individuală.
Atunci avem ceva în comun.
- Ce este? - O să aştept afară.
- Vrei o bere? - Nu, mulţumesc.
- Nu strica cheful. - Nu!
- Mă duc înăuntru. - OK, aştept aici.
Hei, Leo!
- Ok, ea e Juli. - Bună, Juli.
- Două beri. Vrei una mare? - Sigur, mă descurc.
Vorbeai serios despre libertatea individuală?
- Că avem asta în comun? - Sigur că vorbeam serios.
- Chiar? - Da.
- Vrei să vii cu mine? - Ce?
Adică, vrei să mergi cu mine?
Unde?
La capătul lumii poate.
Nu pot.
Crezi că el e cel potrivit?
Da.
S-ar lupta pentru tine?
Aş vrea să se lupte.
Hai să dansăm.
Să dansăm?
Leo, termină!
Ce faci? Termină. Leo!
- Leo, opreşte-te! - Taci din gură, Paul!
Las-o în pace!
- Stai în colţul tău! - Opreşte-te sau pleacă.
- Taci din gură şi stai jos. - Lasă-mă să plec!
- La-o în pace! - Daniel! DANIEL!
- Te rog las-o în pace. - Nu am înţeles.
- Am zis să o laşi te rog în pace. - Nu înţeleg.
Las-o în pace!
Hei, hai să mergem. Să plecăm de aici.
Damn, m-am luat la bătaie. Eu nu mă bat niciodată!
Ochelarii mei.
Eu sînt un pacifist. Urăsc violenţa.
Ce e aşa de amuzant?
- Nimic. - Cum o să plecăm?
- Cu vaporul. - Cu vaporul?
Da, cu vaporul.
Dunărea se varsă în Marea Neagră, nu?
Adevărat. Şi Istanbulul e la Marea Neagră.
- Astea sînt droguri, nu? - Nu!
- E o ţigară. - Ce vorbeşti? E ilegal.
E o poveste mai lungă.
Poate, dar chestia aia te prosteşte.
- Spui că sînt proastă? - Nu, nu, dar...
E chiar mişto.
Crede-mă.
Şi inhalezi, ca la o ţigară obişnuită?
Are gust bun.
Are gust foarte bun.
De frînghie.
Ca un şiret. Are gust de şiret.
Arde...aici.
- Ok? - Da.
- Ai nişte cenuşă pe tine. - Cenuşă, cenuşă, cenuşă.
Încă un fum?
I-ai prins gustul, ha?
Am văzut nişte tipi odată... Studenţi de-ai mei...
O ţineau cumva... Cam aşa, cred.
- În şcoală? - În şcoală. Aveau 15 ani!
- Extraordinar. - Toţi nişte proşti.
Tot ce pot să facă ei, pot eu mai bine.
Mişto.
De ce rîzi?
Aşa. Cînd zici mişto, eşti dulce.
Tot îmi zici şi elevii chestia asta.
Mă întreb ce muzică ascultă profesorii.
Adică ce ascult eu?
- Jazz. - Jazz?
- Da, exact cum credeam. - Tu ce asculţi?
Îmi plac melodiile vechi bune. Elvis Presley.
Şi ţie? Îţi plac melodiile vechi?
Uneori. Trebuie,
pentru că în fiecare duminică mănînc la mama
şi ea asculta oldies toată ziua.
Oldies la cafea, müsli şi unt de arahide, oldies tot timpul
de exemplu...
Blue Moon...
O ştii? Frumoasă, nu?
Ce o să faci cînd o să o găseşti?
Ce vrei să zici?
Ce o să îi zici?
Nu am nici o idee.
Nu ştii?
Ce să îi zic?
Ceva de genul...
Iubita mea,
am călătorit o mie de mile, am traversat rîuri şi am mutat munţi.
Am suferit în chinuri.
Am rezistat tentaţiilor şi am mers după soare
ca să pot sta în faţa ta şi să îţi zic că
că te iubesc.
Nu e un pic exagerat?
Juli?
Mă duc să caut nişte mîncare.
Mă întorc imediat.
Avem un clandestin la bord!
Nu mai fă gălăgie, dragul meu.
Vă rog, nu. Vă rog, nu.
Budapesta?
Vorbiţi germană?
Nu?
- Vorbiţi engleză? - Nu.
Numele meu este Daniel.
Ăsta e numele meu.
Care e numele tău?
- Luna. - Luna...
Ca luna de pe cer.
Fumezi?
Mulţumesc.
Nu te supăra, ştii un loc unde se poate mînca ceva?
Ceva de mîncare.
Ăsta e un local frumos.
Pot să comand ceva de băut? O cola, şi orice de mîncare.
- Vorbiţi germană? - Nu.
OK, orice de mîncare. Nu mă interesează. Pîine sau...
Avem o regulă simplă aici. Avem un singur meniu. Mănînci sau nu mănînci.
- Mănînc cu siguranţă! - Peşte.
Peşte, peşte este perfect. Minunat!
- A fost foarte bun. - Da, acum trebuie să plăteşti.
Cît?
Zece.
Zece?
- Mărci. - Mărci germane?
Germane, germane, germane.
Mulţumesc.
Mulţumesc pentru tot, dar cred că trebuie să plec acum.
Da, vezi, am o problemă.
Trebuie să merg după cineva.
- O fată. - Încă o cola? Vă rog?
Deci vorbeşti germană.
Budapesta?
- Deci ne întîlnim din nou. Dă-mi banii! - Ce face?
- Unde sînt lucrurile mele? - Cine e ăsta?
- Nu ştiu. - Dă-mi paşaportul!
- Inelul! - Vezi-ţi de treaba ta.
Stai că te prind eu!
Lasă că te prind eu.
Băga-mi-aş pula! De ce nu merge căcatul ăsta?
Hei, voi! Împingeţi-mă!
O, Dumnezeule, Dumnezeule.
Eşti nebună!
La dreapta!
Nu e adevărat! E nebună!
O să îţi redecorez faţa!
Te prind eu!
Aşteaptă, găozarule!
- Nu te aud! - Aşteaptă să pun mîna pe tine.
Pulă! Pizdă! Căcat!
Căcănarilor!
Oops!
De unde sînteţi?
Paşaportul?
Graniţa: Ungaria - România
Bună ziua.
Paşaportul?
Tocmai asta e problema. Nu am paşaport.
Nu paşaport, nu România.
Evident, asta e clar. Trebuie să ai paşaport ca să treci graniţa.
Dar eu nu am. Vă rog.
Nu paşaport, nu România.
Da, am înţeles, dar poate nu m-aţi înţeles dumneavoastră.
Am o mare problemă şi trebuie să trec graniţa.
Trebuie să merg în România să mă întîlnesc cu cineva. Este foarte foarte...
Nu paşaport, nu România.
- Al dracu. - Da, al dracu.
Daniel!
Juli!
- Stop! - Nu am făcut nimic.
Am o mare problemă! Nu am paşaport, nimic,
şi trebuie să trec. Ajută-mă. - Unde ţi-e paşaportul?
Nu contează. Spune orice.
Spune-le că sîntem căsătoriţi, ok?
Am rezolvat problema. Ea e soţia mea.
- Inelul... sîntem căsătoriţi. Dacă ea... - Dar nu sîntem căsătoriţi!
- Juli, te rog! - Nu, nu putem să îl minţim.
Te rog.
Ok.
Daniel Bannier, mă iei în căsătorie?
- Ce? - Da, sau nu?
- Da... - Atunci întreabă-mă.
Juli, mă iei în căsătorie?
- Da. - Ok, bine.
Şi acum?
- Mai întîi speech-ul. - Care speech?
- Cel pe care te-am învăţat. - Acum?
Face parte din ceremonie.
Ok, ăăă...
"Iubita mea..." E bine, nu?
"Am traversat poduri..." Nu e bine, nu?
-"Am... Am traversat..." - Nu mai ţii minte.
- Nu, dar o să îl învăţ. - Promiţi?
Îţi promit.
Da, sîntem căsătoriţi.
Sărut.
Mă duc să iau maşina...
În România, cînd te căsătoreşti, de obicei dai cadou...
Cadou?
Maşina, cadoul meu.
Ok.
Ridică bariera.
Mulţumesc.
Cum mergem mai departe?
Am putea face luna de miere aici.
- Cred că am o sugestie mai bună. Care?
Furăm o maşină.
- Ce? - Da, furăm o maşină.
- Nu putem să furăm o maşină. - De ce nu? - Că sîntem oameni de treabă. Ăia nu fură maşini.
Am putea fura o maşină de la un om rău.
- El? E un om rău? - Nu.
- Ăsta e un tip de treabă. - Evident.
Dar exact ăştia îşi bat nevestele şi copiii.
- Nu ştiu. Ăia!
Îmi aduce aminte de un prieten de-al meu.
El. E criminal în serie!
- Mie mi se pare OK. Mi se face frică numai cînd mă uit la el.
Mie toţi mi se par răi.
Ştii ce să faci, nu?
Te descurci?
- Ce faci? - Era prin maşină.
Hai, repede, ce naiba.
Hei! Eşti nebună? Strici totul pe-acolo!
Ai încredere în mine, da?
- Te-ai lovit? - Nu, sînt OK.
Juli! Nu te mişca, cred că se uită cineva.
Căcat, se uită încoace...
Poartă-te normal.
- Nu e romantic. - Ce?
Nu am mai furat o maşină cu cineva pînă acum.
Fă ceva cu maşina asta, ca să plecă de aici. Te rog!
- Ei, ce ţi-am zis? - Extraordinar!
Eşti cea mai bună.
Ia zii, Alin. Nu ai tu o Dacia albastră?
Ba da.
Cred că ţi-o fură cineva.
Căcat!
Pula mea, îmi fură maşina!
"Nu paşaport, nu Bulgaria" M-am săturat de asta.
Cum crezi că e graniţa cu Turcia? Probabil că de cinci ori mai rău!
Stai puţin, poţi să dai înapoi un pic?
- Unde duce drumul ăsta? - Aflăm imediat.
- Uite. - Pare cam capătul.
- Nu asta vreau să zic. - Dar ce?
- Aia trebuie să fie Bulgaria. - Cacao.
- De ce e cacao? - Pîrîul ăsta nu e Dunărea.
Îmi pare rău, dar Dunărea nu este graniţa.
- Ba da! Eşti sigură?
- Nu. - Atunci ar putea fi asta graniţa.
Ok, să zicem că asta e graniţa. Şi ce dacă?
Trecem dincolo.
- Şi cum vrei să faci asta? - Accelerez de la distanţă, intru pe rampă
şi sar peste rîu.
- Eşti nebun! Avem nevoie de maşină.
- Ne descurcăm fără ea. - E miercuri, şi nici nu sîntem în Bulgaria.
Îmi trebuie maşina ca să fiu în Istanbul vineri la prînz.
Asta nu merge dacă mori. Te-ai gîndit la asta?
Profesori cu capul pe umeri nu fac chestii din astea!
Ok, deci...
Maşina are greutatea x.
X este 500 de kilograme. Distanţa este 25 de metri.
Întrebarea este: Cît de repede trebuie să mergem ca să intrăm pe o rampă
cu înclinaţie 10 grade ca să zburăm 25 de metri?
Răspunsul este...
96,41 km/h.
Daniel!
Băga-mi-aş pula!
Excelent! Felicitări. Mi-a milă de elevii tăi.
- Puteai să mori! - Şi ce dacă?
- Nu e de glumit cu asta. - De ce nu?
Pentru că nu îmi place.
Ce ai face dacă aş muri?
Probabil că m-aş bucura că am scăpat sfîrşit de tine.
Ce e asta?
Rîul graniţă.
Dunărea.
Ce e aşa de amuzant? Foarte amuzant, nu?
Foarte amuzant.
E hilar.
- Calmează-te. - Nu! E doar vina ta!
- Vina mea? - Da, vina ta!
- De ce - Toate astea sînt din cauza ta!
Dacă aş fi luat feribotul din Bari aş fi fost în Istanbul, nu aici.
Bari!
Fără mine ai fi fost încă în Bayern!
Cine te-a ajutat să treci graniţa? Cine a furat maşina?
Şi cine mi-a vîndut idiotul ăsta de inel?
Fără porcăria asta aş fi fost încă în Hamburg, nu aici!
Atunci du-te înapoi la Elba.
Citeşte ziarul sau o carte! Întoarce-te la viaţa ta goală şi plicticoasă!
Tu nu vrei să o întîlnesc!
Primul care opreşte decide încotro merg.
Ăla nu se pune.
Juli?
Şi asta a fost tot?
Asta a fost tot.
Stai puţi! Ai trecut prin toate astea?
Am trecut prin toate astea.
- Nu ai inventat acum? De ce aş inventa?
- Tot respectul, omule. - Mulţumesc.
De unde vine mirosul ăsta groaznic?
Tu tot nu ai actele, nu?
- Nu... - Afară! Ieşi din maşină!
- Ce-i prostia asta? - Daniel, coboară din maşină!
- Ce-i tîmpenia asta? - M-ai auzit!
- Ce-i căcatul ăsta?
Afară! Amîndoi!
Hai!
- Şi el trebuie să iasă. - Afară.
- Ce? - I-am zis să iasă.
- Tocmai i-am zis asta. - E neamţ.
German, german.
Paşaportul şi talonul de înmatriculare.
- Paşaportul! - Nu am paşaport!
- Paşaportului lui a fost furat. - Spune-i asta lui bunică-ta.
- Care e problema? - Taci din gură!
Ce?
- I-am zis să tacă din gură! - Taci din gură!
- N-am zis nimic! - Taci din gură!
- Nu mergi nicăieri fără paşaport. - Paşaportul lui a fost furat.
Ce sînteţi voi? Terorişti, satanişti, sau ce?
- Deschide portbagajul! - Isa, ce...
Deschide-l!
Arestaţi-l imediat!
Incredibil. Complet incredibil.
Acum sîntem terminaţi! De tot! Şi de ce?
Pentru că am făcut autostopul şi m-a luat un tip care avea un cadavru în portbagaj.
Doar imaginează-ţi. Un cadavru! E hobby-ul tău sau cum?
- Taci din gură! - Nu o să tac.
- Nu mă enerva! - Sau ce? O să îţi explodeze pantalonii?
Ascultă, capu' pulii!
Nu vreau să mai aud mai mult de 20 de cuvinte de la tine, pînă la Istanbul, ok?
Da, OK, uite-le acum: idiotule, idiotule, idiotule...
Cadavrul din maşină este unchiul meu Achmed.
Ce?
A venit de la Istanbul în vizită.
Unchiul Achmed este fratele cel mai mare al tatălui meu.
Şi tatăl meu l-a invitat în Germania.
A venit în sfîrşit, acum cinci luni.
A primit o viză pentru trei luni şi a ajuns în Germania.
I-a plăcut foarte mult în Berlin. Sînt mulţi turci la noi în cartier.
De la început, s-a băgat în toate şi s-a distrat de minune.
Şi noi, familia mea şi cu mine ne-am distrat cu toţii.
Nepoţii mei... Am doi nepoţi băieţii soră-mii,
nu s-au mai dus la grădiniţă
pentru că dacă nu era nimeni, se ocupa unchiul Achmed de ei.
N-o să-ţi vină să crezi ce bine gătea!
Mai bine decît mama!
Au trecut trei luni şi unchiul Achmed a rămas.
Şi apoi s-a întîmplat inevitabilul.
A murit.
Fără să spună la revedere. Atac de cord A murit.
Ce tîmpenie.
S-a strîns toată familia şi a ţinut o şedinţă de urgenţă.
Nu puteam urma calea legală, pentru că unchiul stătea ilegal în pivniţă.
Aşa că am decis să îl ducem înapoi în Turcia.
Şi pentru că sînt cel mai tînăr şi sînt în vacanţă
am rămas eu să fac căcatul ăsta.
Căcat!
O să ceară certificatul lui de naştere.
- Poţi să aranjezi să ţi-l trimită prin fax. - Nu, vor să vadă originalul.
Dacă aş putea să dau un telefon.
Aş chema-o pe prietena mea. Ar putea să aducă certificatul de naştere.
Hai.
Stai! Păi şi cu mine cum rămîne?
- Cine a fost? - Aflăm imediat. Hai.
Uşa e deschisă.
Şi deci ai bătut tot drumul pînă aici ca să îţi aduci unchiul mort înapoi în Turcia?
Bravo, Isa! Bravo! Aplaudaţi omul!
Osman, dă-i eroului nişte ceai.
- Ţigări? - Mulţumesc.
Am nevoie de certificatul de naştere al unchiului.
Dacă aş putea da un telefon, aş aranja să vină cineva din Istanbul în noaptea asta.
Arată-i lui Isa telefonul.
Către toţi pasagerii: Pauză de 30 de minute.
Ceaiul este gratuit.
Juli?
Hei! Ce cauţi aici? Ce faci aici?
Melek.
Asta este incredibil.
- Mă duc la Istanbul. - Ce să faci acolo?
- E o... poveste mai lungă. - Spune-mi tot. Dar repede.
Am cunoscut o fată...
...m-am îndrăgostit de ea...
...şi mă duc acum la Istanbul să o întîlnesc.
Unde te întîlneşti cu ea în Istanbul?
Sub pod.
Eşti sigur că o să fie acolo?
Sper.
Autobuzul pentru Edirne este gata de plecare. Vă rugăm îmbarcaţi-vă imediat.
Trebuie să plec.
- Nu mergi la Istanbul? - Nu, trebuie să duc ceva la graniţă.
Ce?
Asta e altă poveste lungă.
- Salută-l pe prietenul tău din partea mea! - Sigur.
Ţi-am spus ceva despre prietenul meu?
Vezi că pierzi autobuzul!
Hei!
Ai reuşit.
Mă bucur că te văd.
Unde este fata cu care trebuie să te întîlneşti?
Iubita mea,
Am călătorit o mie de mile
am traversat rîuri şi am mutat munţi
am suferit în chinuri
am rezistat tentaţiilor
şi am mers după soare ca să pot sta în faţa ta
şi să îţi spun
că te iubesc.
Jucăm vechiul joc: Prima maşină care opreşte decide unde mergem.
Pot să zic ceva? Te iubesc.
- Ce? - Te iubesc.
- Ciudat, nu prea te-am auzit... - Te iubesc.
Da, dar ţi-am zis că nu te înţeleg, nu aud nimic.
- TE IUBESC! - Aşa trebuie să sune.
Hei, guguştiucilor! Încotro?
- În cacaoa aia de sud! - Acolo merg şi eu. Urcă.
Ce aştepţi?